Nem baj, lesz jövőre is! – Simon Krisztina beszámolója
Egy nyári napközis tábor napi nyolc órájának értelmes programokkal való megtöltése nem is olyan egyszerű. Főleg akkor, ha ez egy kerületi tábor, ahol a gyerekek csak az étkezésért fizetnek (vagy rászorultsági alapon még azért se). És akkor előálltam fantasztikus ötletemmel:
Legyen Papírszínház! A vezetőségnek tetszett. Én meg amúgy is itt voltam, hisz táboroztattam. (Aztán bementem mesélni a gyerekeknek akkor is, amikor már nem. Sajnos erről nem készültek képek, pedig de sok kívánságot írtak az aranyhalacskákra. Időnként a szívem is belesajdult és egy-egy könnycsepp indult volna vándorútra az arcomon).
Képeket A brémai muzsikusok előadásán készítettünk. Ahová egyébként, mint az egyik állatvédő egyesület munkatársa érkeztem.
![image001.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image001.jpg)
![image002.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image002.jpg)
![image005.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image005.jpg)
![image006.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image006.jpg)
![image009.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image009.jpg)
![image010.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image010.jpg)
![image014.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image014.jpg)
![image013.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image013.jpg)
![image017.jpg](http://csimota.hu/wp-content/uploads/2019/11/image017.jpg)
Indulhat az előadás? Mert mesét is írtam hozzá!!!